- Cecilia, akta dig. Gick det bra? - Ja.
Du kommer gilla den. Den är bättre än förra veckans. Mer romantisk.
Jag ville ha havregröt före äggröran.
Förlåt, jag ska genast hämta det.
- Jag tar flingor och en munk. - Flingor och en munk.
- Det börjar en ny film på Jewel. - Jag såg inte ens förra veckans.
Missade du den? Den var jättebra. Jag älskar Jane Froman.
James Melton. Först är han hotellportier.
Sen blir han radiosångare, operasångare.
Musiken var helt underbar.
Den jag gillade var Okay, America.
Jag såg den två gånger. Fantastisk.
- När hon hotar att döda Lew Ayres... - Jag älskar honom. Tror du han är gift?
Om han är gift? Är du galen? Ja, han är gift med Ginger Rogers.
Gud. De gifte sig på en båt utanför Catalina.
De bor i Beverly Hills och brukar semestra i Spanien.
Han var gift med Lola Lane, men Ginger är bättre för honom...
- Var är brödet? - Det kommer. Ett ögonblick.
- Ginger var gift med Jack... - Kom igen.
- Ledsen. - Kom, Cecilia. Din syster är långsam.
- Hon lär sig fortfarande. - Mina damer, det är depression.
Andra vill ha jobbet om ni inte klarar det.
Jag klarar det. Det är ingen fara.
Ginger var gift med Jack Culpepper, som polade med Ruth Chatterton
innan hon gifte sig med George...
- Det är det andra på en vecka. - Förlåt. Jag plockar upp allt.
Kom igen, Cecilia. Skärpning.
Upp med dem. Minus tre penny.
Monk, här kommer din fru.
Vad härligt att se dig. Har du stålar?
Dricksen var inte så bra i dag.
Ge mig nåt. Jag är pank.
Jag hörde det fanns jobb på glassfabriken.
- Nej, där fanns inget. Jag var där. - Var du?
Harriet Rufus sa att det enda ni gör om dagarna är att kasta slantar
och flirta med tjejerna som går förbi.
- Harriet Rufus är en skvallerkärring. - Jag måste spara resten till mat.
Okej. Har du det? Vad gör du här?
Vill du gå på bio? Det är matiné.
Jag kan inte. Killarna tittar in i kväll.
- Igen? - Gillar du det inte?
Ni bara dricker och spelar tärning och sen får jag stryk.
Jag måste bli kvitt. Jag är skyldig alla.
Du är aldrig hemma längre, utom för att spela tärning och kort.
Jag måste tvätta at folk efter jobbet för att få ihop till hyran.
Vad begär du? La jag ner fabriken?
- Du brukade inte vara så här. - Jag har mycket att tänka på.
Tror du jag gillar att tigga jobb? Leva som lodis i två år?
Jag vet inte hur länge jag orkar.
Det blir fart på landet igen. Saker och ting blir säkert bättre. Jag lovar.
- Du vet att jag är tokig i dig. - Du bryr dig aldrig om mig längre.
Så jag tänkte, om vi går på bio i kväll så kan du glömma dina bekymmer.
Glöm mina bekymmer, Cecilia. Du gillar att se det där skräpet, okej?
Jag ska spela tärning. Okej?
Gå på bio själv.
- Flirtar du med tjejer? - Du bestämmer inte över mig.
Och inte den blicken. Man kunde tro att jag var kriminell. Ge mig en kram.
Bara en, kom igen. All right? Bra.
Kom inte hem för sent. Jag oroar mig.
All right? Ses vi sen?
KAIROS RÖDA ROS
Två, tack.
Två.
Bara en i kväll, Doris. Tack.
- God kväll, Mr Ruskin. - Hej, Cecilia.
EN RKO RADIO-FILM
KAIROS RÖDA ROS
Jason, jag är uttråkad.
Jag är trött på cocktailpartyn och premiärkvällar.
Jag är trött på opera och kapplöpningshelger.
Ett par dar i Paris kan sätta fart på skaparkrafterna igen.
- George telegraferar till Ritz om sviten. - Inte Paris.
Jag talar om ett helt annorlunda ställe. Som Marocko. Eller Egypten.
En båtresa på Nilen. Det låter så romantiskt.
Jag har rätt klänning till pyramiderna.
Vi kan åka nästa vecka. Stanna där några veckor.
Kanske stanna till i Casablanca eller Tanger
och ända hinna hem till premiären på min nya pjäs.
Till Kairo, Marocko och Tanger, till alla exotiska och romantiska platser i världen.
- Det finns en kammare till här inne. - Visst är det gudomligt?
Allt är så välbevarat.
Förtjusande. Jag vill bara inte känna en bandagerad hand runt min hals.
Hejsan. Vilka är ni?
- Turister. Vi trodde att vi var ensamma. - Ni skrämde mig verkligen.
Jag är ledsen. Tom Baxter, upptäcktsresande, äventyrare.
- Jag jobbar lite med arkeologi här. - En riktig upptäcktsresande!
Jag söker Kairo's röda ros.
Det är en gammal legend som har fängslat mig i åratal.
En farao lät måla en ros purpurröd till sin drottning.
Och enligt legenden växer purpurröda rosor nu vilt på hennes grav.
- Så romantiskt. - Och ni?
Vi åker hem till New York i morgon. Det har varit två härliga veckor.
Vi kan ta med honom till grevinnan. Hon älskar allt i tropikhjälm.
- Just det. - Det låter frestande.
Avgjort. Ni kan förklara vad vi har tittat på i två veckor.
- Vi tar med er ut i nattklubbssvängen. - Det är så impulsivt, men...
Jag följer med. Varför inte? Vad vore livet utan lite risktagande?
Vem vet? En spådam förutspådde att jag skulle bli förälskad i New York.
- Ett bord för sex, Arturo. - Sex, herrn.
Mitt herrskap, Copacabana har äran att få presentera Miss Kitty Haynes.
Jag tror att var poetiske lille arkeolog håller på att göra ett fynd.
Visst är väl livet för härligt?
Öppna champagnen. Jag känner för att bli på pickalurven.
Notan, tack. Fröken, kan jag få notan?
Kom igen, han vill ha sin nota.
Ah, förlåt. Varsågod.
Ledsen.
Så vad tänkte du på?
En takvåning. Öknen. Kyssar på ett dansgolv.
Då gick du på bio i går kväll ändå.
Människorna var så vackra. De säger så finurliga saker och gör romantiska saker.
- Vad trist att jag missade den. - Han som spelade Tom var så gullig.
Vill du gå efter jobbet? Jag ser den gärna igen.
Är det här en diskussionsklubb? Diskbänken är full av disk.
Kom igen, tjejer.
Tack så mycket.
Jag är imponerad.
Det är jag. Du har en fin våning.
Jag kan inte smälta att jag för ett dygn sen var i en egyptisk grav.
Jag kände inte nån av er underbara människor och här är jag nu.
Redo att kasta mig ut i en vild Manhattan-helg.
Jag hoppas att du gillar torra martinis.
Nej tack. Jag tror att jag väntar på champagneglaset på Copacabana.
Jag är hemma, Monk.
Vad gör du hemma? Jag sa att du fick gå på bio.
Det gjorde jag.
- Det är bäst att jag går. - Nej, stanna. Det här är Cecilia.
Det här är min vän Olga. Hon är akrobat.
Det är jag inte alls. Jag måste hem.
Kom igen. Jag skulle spå dig.
- Du är full. - Va? Jag är inte full.
Oroa dig inte för henne. Hon är mitt huskors. Eller försöker vara.
Olga, vart fan ska du?
Olga, kom. Jag vill visa dig ett korttrick.
Finns det nån köttfärslimpa kvar?
Det du lagade i går var jättegott.
- Vad händer? - Jag flyttar.
Vad menar du? Vad är galet?
Va? För det innan? På grund av Olga? Är det det?
För det vore kul, det vore löjligt.
Är det på grund av Olga, så är du dummare än vanligt.
Ursäkta.
Hon är Joe Carusos syster och jag visade henne ett korttrick.
Din undertröja sitter bak och fram.
Jag satte på den så i morse. Cecilia, du gör ett misstag.
All right, förlåt. Jag drack. Du vet hur jag blir när jag dricker, gumman.
- Det betyder inte att jag inte älskar dig. - Akta.
Du kan inte gå. Jag behöver dig.
Och du vet att jag älskar dig. Jag gjorde ett misstag.
- Du älskar mig inte. - Sluta nu.
Det gör du inte. Du behandlar mig illa och slår mig.
Jag slår dig när du inte sköter dig.
Jag slår aldrig utan att varna först. Om du inte skärper dig får du stryk.
- Jag går. - Hör på mig, Cecilia.
Jag vet inte vem som slår griller i ditt huvud, men jag har fått nog.
Jag vill ha kvällsmat. Hämta mitt käk.
Cecilia, du vet att jag inte kan leva utan dig.
- Jag är som ett barn när det gäller dig. - Vad tråkigt.
Förlåt. Jag är hemskt ledsen. Får jag inte vara ledsen?
Jag dricker och blir galen. Det är inte jag, det är whiskyn.
- Jag går, Monk. Jag går. - Jag kan inte resonera med dig.
Gå då. Så ser vi hur långt du kommer. Du klarar dig inte.
Du får se hur det är i verkligheten. Gå du. Du kommer tillbaka.
Du bluffar bara, du är falsk rakt igenom.
Du kommer tillbaka. Det kan ta en vecka, en timme, men du kommer tillbaka.
KROG
Jösses, se på alla karlar.
Kom, vännen. Här kan vi tjäna pengar.
Jag beställde bacon och tomat. Jag fick skinka och ost.
- Jag fixar det med en gång. - Cecilia, jag vill att du hälsar på nån.
Jag skulle spana efter äktenskapskandidater.
- Lägg av. - Ha inga fördomar nu.
Min syster Cecilia. Det här är Mr Teddy Ashcroft.
- Goddag. - Angenämt.
- Teddy utrotar skadedjur. - Ja, Mersons skadedjursutrotning.
Min specialitet är möss och silverfiskar.
- Trevligt att träffas. - Snälla fröken! Min hamburgare.
- Kan vi få notan? - Jag kommer strax.
Det var droppen, Cecilia. Du är avskedad. Ut.
Jag ersätter det. Jag är försiktigare.
Ut. Ta av dig förklädet. Gå hem. Du är avskedad.
- Om hon går, går jag med. - Inte mig emot.
Hon menar det inte. Du har barn. Hon menade det inte.
Säg då at henne att sköta sig själv. Du är avskedad.
Hemma från Egypten. Från beduinerna till Broadway.
Jag är inte troende, men jag svär att aldrig flyga över Atlanten i oväder
och att aldrig se at en kamel igen. Drinkar, nån?
Jag längtar efter att få av mig kläderna och gå på några nattklubbar.
Barn, ödsla ingen tid. Showen på Copacabana börjar snart.
Vi träffar grevinnan och Larry Wilde.
Jag är imponerad. Det är jag. Du har en fin våning här.
Jag kan inte smälta att jag för ett dygn sen var i en egyptisk grav.
Jag kände ingen av er underbara människor och här är jag nu.
Jag är redo att kasta mig ut i en vild Manhattan-helg.
Hoppas du gillar torra martinis.
Nej tack. Jag tror att jag väntar till champagneglaset på Copacabana.
Fröken Rita, är det nåt som trycker er?
Ni har inte varit er själv sen ni kom hem från pyramiderna.
Nej, det är inget. Jag klarar mig.
Det har väl inget med den där upptäcktsresanden Tom Baxter att göra?
Nej, varför frågar du det?
Hans sätt att tala, så där romantiskt.
Ja. Kom igen, Delilah. Häll upp mitt bad.
Ja, frun. Vill ni ha stora bubblor eller åsnemjölk?
Jag längtar efter att få av mig kläderna och gå på några nattklubbar.
Barn, ödsla ingen tid. Showen på Copacabana börjar snart.
Vi träffar grevinnan och Larry Wilde.
Jag är mäkta imponerad. Det är jag. Du har en fin våning.
Jag kan inte smälta att jag för ett dygn sen var i en egyptisk grav.
Jag kände ingen av er underbara människor.
Här är jag nu, redo att kasta mig ut i en vild Manhattan-helg.
Gud, du måste älska den här filmen.
- Jag? - Du har suttit här hela dan.
- Jag har sett dig här två gånger förut. - Menar ni mig?
Ja, du. Det är femte gången du ser den.
Henry, kom fort.
Jag måste få prata med dig.
- Gamle vän, du är på fel sida. - Tom, vi är mitt i berättelsen.
Jag vill ta en titt. Fortsätt utan mig.
- Vem är du? - Cecilia.
Jag hämtar direktören.
- Vi går nånstans där vi kan prata. - Men du är ju med i filmen.
Fel, jag är fri. Efter 2000 föreställningar med samma monotona nummer är jag fri.
- Ring fader Donnelly. - Tom!
Vad händer? Vem är du?
Vem jag är? Du har sett filmen fem gånger.
Jag är Tom Baxter, poet, äventyrare, från Chicago.
Jag vet att du är Tom Baxter. Du gifter dig med Kitty Haynes. Men...
- Inte nu. - Vad menar du?
- Jag kom ut före bröllopet. - Behöver du inte gifta dig med henne?
- Inte när jag är här och hon är där. - Vill du inte? Hon är vacker.
- Hon är inte för mig. Hon är för benig. - Är Kitty Haynes benig?
Jag behöver ett gömställe. Jag går aldrig tillbaka nu när jag har mött dig.
Ett gömställe?
- Vad händer? Vad står på? - Tom stack. Han gick rakt ut.
Jag vet inte hur. Jag kommer inte ut.
Så vidrigt, jag är arvtagerska och tolererar inte sånt här.
Lämnade han filmen? Jösses. Ingen panik.
Stanna där uppe och håll er lugna.
- Lugn? Är du galen? - Ringde ni efter en präst?
- Tack och lov att du är här. - Vänta lite. Det här är andra akten.
- Jag är inte med förrän sen. - Kan ni inte fortsätta? Vi har en publik.
- Tom var historiens grundbult. - Fast i grunden är det min historia...
- Vad då, din historia? - Tom lägger fram fakta.
- Det är en mans jakt på förverkligande. - En komplex, plågad själ.
- Pengars inverkan på kärlek. - Jag tror inte...
- Min rikedom, mina privatskolor... - Jag är den som gifter sig kungligt.
- Ingen bryr sig. - En enkel kille... Va?
- De hade inte sålt en biljett. - En enkel kille från småstan...
- ..så långt från kungligt man kan komma. - Sluta bråka.
- För att göra vad? - Du kanske ska stänga av projektorn.
Nej, stäng inte av projektorn. Det blir svårt och vi försvinner.
Lugn, min son. Vi är tillsammans om det.
Ni fattar inte hur det är att försvinna.
Att vara inget. Att bli utplånad. Stäng inte av projektorn.
- Miss Rita, ert bad är klart. - Inte nu, kära du.
Vad händer?
- Vad gör han här? - Ta en martini.
- Han ska vara här först i akt 6. - Vi vet.
- Försöker nån lura mig? - De försöker inte lura dig.
Jag vet vad det här är. Ett tivoli.
Det brukar vara dött här fram till sommaren.
Jag vet exakt vad ett tivoli är och vad som händer. Det gör jag.
- Vad bra. - Det är inskrivet i min rollfigur.
Jag bjuder med Kitty till Luna Park, men hon vill hellre sitta hemma.
- Just det. - Så det finns i mig.
- Synd att inget är öppet. Jag är utsvulten. - Är du?
Jag lämnade filmen före Copacabanascenen. Då brukar jag äta.
Vad tänker jag på? Titta här.
Jag har en hel påse popcorn. Du kan ta dem.
Och jag har en Milky Way.
- Nej, popcorn är... - Du vill kanske ha den sen.
Jösses. Så det är så popcorn smakar.
Jag har sett folk äta det under alla föreställningar.
Fast deras prasslande med påsarna är enerverande.
- Jag fattar ännu inte vad som händer. - Jag ville träffa dig.
Säg inte att du inte har sett mig titta på dig.
När Kitty Haynes gör sitt nummer.
Vänta nu. Jag minns att jag såg dig...
Du såg åt sidan på nåt sätt, men jag trodde inte att du såg på mig.
När vi kör till värdshuset på landet? När jag friar till Kitty?
- Jag tittade på dig. - Kitty såg så vacker ut...
Nej, hon är inget jämfört med dig.
Vad pratar du om? Jag är ingenting.
Så fasen heller. Du är näpen.
- Näpen? - Näpen.
Pappa sa så om mamma, i Chicago.
"Min," sa han, "du är så näpen."
Jag mötte honom inte. Han dog innan filmen börjar.
Jag måste erkänna att mina ögon alltid sökte sig till dig på biografduken.
- Är det sant? - Ja.
När jag är med Simms och playboyen Henry också?
Ja. Även om du inte är huvudrollen, så är det dig man tittar på.
- Tycker du inte att jag är huvudrollen? - Nej, jag menade det inte så.
Jag tycker att du är helt nödvändig.
Varje gång jag såg filmen tänkte jag hela tiden: "Tom Baxter är så stilig."
- Ska du inte tillbaka? - Jag vill leva.
Jag vill kunna göra egna val.
Just nu är landet inte i så bra form.
- Vad menar du? - Vi är mitt i en depression.
Alla är väldigt fattiga.
Jag har gott om pengar. Titta här.
Men de behöver dig. Berättelsen funkar inte utan dig.
Cecilia, jag är kär i dig.
- Jag är gift. - Lyckligt?
Jag måste hem. Jag måste laga mat.
Smit iväg från din man i kväll. Möt mig här. Jag väntar på dig.
Jag vill lära mig om verkligheten med dig.
Jag kan inte.
Men hur manga gånger faller en man så pladask för en kvinna
att han lämnar bioduken för att få henne?
Okej, ingen panik. Vi är alla vuxna.
Jag är uttråkad. En rollfigur behöver utveckling.
- Det är grevinnan och Larry. - Var är alla?
- Skulle vi inte ses på Copacabana? - Tom är borta.
- Va? - Han lämnade filmen.
- Va? - Kräket lämnade oss i sticket.
Men vi träffas på Copa. Jag försöker få honom att gifta sig med mig.
Jag är less på att gifta mig varje kväll. Vi kommer aldrig till sovrummet.
- Vart tog Tom vägen? - In i den riktiga världen.
Den mindre rollen sticker och vi är fast.
- Undrar hur det är där ute. - De ser inte ut att ha roligt.
- Vad är det här för jävla film? - En kärleksfilm, stod det i tidningen.
Dra inte era snyfthistorier. Tror ni att vi gillar det här?
Titta. De sitter och pratar utan att nåt händer. Ska inget hända?
Jag vill ha tillbaka pengarna.
Sluta gnälla. Vi har egna problem.
Säg inte så till min fru igen.
Jag är en välbärgad grevinna. Om hon är din fru är hon en tjocksmock.
- Varför är du så nervös? - Jag? Det är jag inte.
Det är för mycket peppar i såsen. Ta det lugnt med pepparn, sa jag.
Du, Monk?
Du och killarna ska väl ut i kväll igen, va?
Nej. Min rygg kranglar igen.
Du får massera mig. Jag köpte liniment.
- Åh, nej... - Va?
Jag kan inte.
Vad då, kan inte?
Jag menade inte att jag inte kan, utan att jag har planer.
- Har du planer? - Ja.
Jag lovade att sitta barnvakt i kväll.
Jag mötte Mrs Lorenzo på rest... Nu säger jag restaurangen.
På gatan i dag. Hon hade nån... Jag vet inte.
Jag tror det var ett föreningsmöte eller nåt som hon ville gå på.
- Jag blir inte borta så länge. - Jag tycker det är en bra idé.
- Jaså? Bra. - Vi behöver alla pengar vi kan få.
- Vad ska jag göra åt min rygg? - Oroa dig inte.
Jag masserar lite nu och lite sen.
Rör dig inte för mycket. Ta det lugnt.
- Om du sitter barnvakt, ta kontanter. - Jag ska.
- Låt henne inte bli skyldig. - Okej.
KAIROS RÖDA ROS
- Det är ett mirakel. Ett äkta mirakel. - Vi vill ha tillbaka våra pengar.
Jag betalade inte för att societetslejon skulle glo på oss och vara spydiga.
- Är det det de gör? - Sist jag tittade hade prästen kort.
- De spelade pinochle. - Hur gick det till?
Det är antagligen åskvädren. Luften är laddad.
Jag är beroende av Jewel.
Jag har utgifter och ingen film att visa i stället.
Jag vill ha pengarna tillbaka. Bedrägeri.
Det är ingen handling. Mrs Lupus gillar en handling.
Stäng av projektorn. Det kan vara kommunisters eller anarkisters verk.
Om han stänger av projektorn strandsätter ni Tom Baxter ute i världen.
- Vill ni ha en extra man springande runt? - Jag har sett filmen, det är inte samma.
- Var är Tom Baxter? - Ni får tillbaka pengarna.
Det som hände i filmen ska hända igen.
Vad tjänar annars livet till?
Kan vi inte få gå in och titta? Vi stannar inte länge.
Om ni vill sitta måste ni lösa biljett.
Fortsätt nu.
- Nåt nytt om Tom Baxter? - Ingenting än.
Så vad gör ni här? Vi kan inte fortsätta handlingen förrän Tom kommer tillbaka.
Vi tittar gärna på er.
Min man studerar mänskligt beteende.
Jaså? Vi är inga människor.
Harold har ända svårt för människor.
Har jag svårt? Har jag svårt för riktiga människor?
Du uppför dig väl perfekt med Donald? Han talar inte med min svärson.
Talar jag inte?? Han är tystlåten och pratar aldrig.
- Han måste lirkas med. - Jag gillar inte att lirka.
Det var det jag sa. Han har svårt för levande människor.
Ja. Ja, RKO.
Jag vill tala med Mr Raoul Hirsch.
Ja, Mr Hirsch.
Han är producenten för Kairos röda ros, ja.
Nej, det är han inte. Säg bara att jag har en biograf i New Jersey
och att det är kris med hans film.
Ja, det är Mr Hirsch. Vad är problemet?
- Va? - De sitter och hänger på duken.
Rita, grevinnan, Larry Wilde, playboyen.
Folk kräver pengarna tillbaka. Biografen är tom till 90 procent.
- Stick härifrån! - Han bara stack.
Baxter. Kommunisten skriker och prästen i akt 5 är med i akt 2.
Hur kan han lämna duken? Det har aldrig hänt förut.
Det betyder inte att det inte kan hända en första gång.
Allt du behöver är hundratals Tom Baxter som kutar runt.
- Hundratals? - Ta kontrollen över läget fort.
En figur i din film som springer lös?
Vem vet vad han kan göra? Rån, mord. Jag ser stämningar.
Jag hade chartrat ett plan direkt och flugit dit fort.
Ring upp Gil Shepherd.
MIDDAG OCH DANS
Förlåt att jag inte är så lättfotad.
- Nej, du är en fjäder i mina armar. - Monk tog aldrig ut mig på dans.
Inte ens när vi möttes. Inte ens om jag bönföll honom.
Jaså? Så det har varit hemskt för dig.
Det har varit hårt för alla.
Att bo i en värld utan arbeten och med krig.
Du har nog aldrig hört om det stora kriget.
Jag missade det tyvärr.
Folk blir gamla och sjuka och hittar aldrig äkta kärlek.
Där jag kommer ifrån gör folk en inte besviken. De är konsekventa.
- De är alltid pålitliga. - Såna hittar man inte i verkliga livet.
Du har gjort det.
Är det sant att de talar med dig om Lindberghs liv?
Det är nästan klart, men vänta tills det är spikat.
Du var fantastisk i Kairos röda ros.
Tack. Visste du att jag pekades ut av alla östkustskritiker?
New York Times skrev att jag nästan var för glödande för att bara spela komedi.
Hade du spelat Lindbergh som du spelade Tom Baxter?
Nej, självklart inte. Tom var ett tempobyte för mig
jämfört med mina tidigare roller.
Jag spelade Tom Baxter med en slags poetisk, idealistisk framtoning som bara...
Lindbergh var ensamvarg. Han var självständig.
Jag får lösa det med min dialogtränare. Han är ett geni.
Gil, kan jag få tala med dig i enrum? Ursäkta.
Tom Baxter har lämnat duken och kutar runt i New Jersey.
Jag talade med Raoul Hirsch. Ingen vet hur han gjorde det.
- Det är inte möjligt. - I New Jersey kan allt hända.
- Men jag skapade rollfiguren. - Det är just det jag menar!
Som din agent vill jag inte att nåt händer med din karriär.
- Som vad då? - Vem vet? En kopia av dig går lös.
Vad gör han? Rånar banker, våldtar brudar?
- Gör han det? - Vem vet?
Det sista vi behöver är att du får...
- Får rykte om dig att vara besvärlig. - Det är inte mitt fel.
Hirsch sa att om du inte kan styra din skapelse så vågar ingen filma med dig.
- Jag slet för att få honom äkta. - Du överdrev kanske.
- Jag stämmer min dialoglärare. - Flyg ner dit och kolla upp det fort.
Nu är det bara en biograf, men vem vet?
- Jag är rädd för att flyga. - Gil, det här är tidernas skandal.
Vet du vad som hände med Fatty Arbuckles karriär?
- Jag flyger. - Bra.
Så här dricker de champagne i Kairo.
Jag har aldrig druckit champagne. Det får mig att känna mig dum.
Det ska det göra.
Notan, som herrn begärde.
- Det är så mycket. - Hoppas det var till belåtenhet.
- Det var fantastiskt. - Underbart.
Ge köksmästaren mina komplimanger. Och ta 20 procent själv.
Nej, vi säger 30 procent.
Ja. Mycket roligt.
- Vad då? - De falska pengarna.
- Falska pengar? - Är det leksaks- eller teaterpengar?
Ta 30 procent själv och sluta se så allvarlig ut.
Jag hämtar hovmästaren.
Tom, det är inte riktiga pengar!
Vad då, inte riktiga pengar?
Herregud. Har du några pengar?
- Nej. Vad ska vi göra? - Vi får springa från notan.
Nej, det går inte. Jag har dåliga fotleder av serverandet.
Res på dig och följ mig.
Fort. In i bilen.
Tom, det är inte vår bil. Vi har ingen bil. Vi kom till fots.
- Den går inte. - Det finns ju ingen nyckel.
Jag förstår inte. Så här gör jag i filmer.
I verkligheten startar de inte utan nyckel.
- Gör de inte? Kom. - Ni två. Kom tillbaka.
- De sticker. - Ni kan inte springa från notan.
Parasiter! Kom tillbaka och det nu.
- Ledsen för pengarna. Jag visste inget. - Det är ingen fara.
Det blir inte så lätt att klara sig utan pengar i den här världen.
- Jag antar att jag får skaffa jobb. - Det blir inte så lätt heller.
- Alla i landet är arbetslösa. - Då får vi leva på kärlek.
Vi får ge efter på kraven, men vi har varandra.
- Det är filmprat. - Du är så vacker i det här ljuset.
Men du är inte verklig.
Var det verkligt nog för dig?
Du kysser perfekt. Det var så jag drömde att kyssar skulle vara.
- Följ med mig till Kairo. - Kairo?
Vi bor i öknen. Solnedgångens blågula ljus faller över ditt hår...
Förlåt. Jag är lite på lyran av cham...
- Var är borttoningen? - Vad då?
När kyssarna blir heta, precis före älskogen, är det en borttoning.
Och sen?
Sen älskar vi på nåt avskilt, perfekt ställe.
Det är inte så det går till här.
- Va? Är det ingen borttoning? - Nej.
Men när du kysste mig kändes det som om mitt hjärta tonade bort.
Och jag blundade och befann mig på ett avskilt ställe.
Vad fascinerande. Älskar ni utan borttoning?
Det ska bli roligt att se.
Jag är inte en sån flicka. Jag är gift.
Cecilia, det är tydligt hur olycklig du är med din man.
Om han slår dig igen, säg till mig.
Da måste jag slå ut tänderna på honom.
Jag tror inte att det vore så smart. Han är stor.
Förlåt. Det är inskrivet i min rollfigur att göra det, så jag gör det.
Jag tror det är bäst att jag går hem nu.
Klockan är mycket. Det har varit en omskakande dag.
Vad ska du göra?
Jag sover här vid karusellen och går runt och insuper nattluft.
Njuter av min frihet. Och drömmer om dig.
- Du kom hem sent i går. - Ja, du sov som en stock.
Jag tog ett lugnande varmt bad.
- Kan du ge mig en kopp kaffe? - Visst.
Det var stor uppståndelse på biografen.
- En folkmassa när jag köpte cigaretter. - Jaså?
Jag fattade inte allt. Nån hade sprungit ut sidovägen med en besökare.
- Vem? - En kvinna, en man. En skådis.
Jag vete fan vad bylingen snackade om.
Vet de inte vem kvinnan kvar?
En kvinna som drogs ut i mörkret.
De har riktiga vildingar på biografer.
Så du får inte vara ute så sent.
Jag vet. Jag rådde inte för det. Lorenzos kom så sent och jag kunde inte gå.
- Hoppas de betalade övertid. - Klart.
Bra. Få hit pengarna.
De hade inga kontanter. Jag får hämta dem senare i dag.
Jag sa at dig att ta kontant betalt.
Jag vet, men de hade bara stora sedlar och det började bli sent...
- De pröjsar väl i dag? - Det gör de.
Visst. Om du ska göra nåt kan man slå vad om att du sjabblar till det.
- Vet ni inte vart han tog vägen? - Mr Hirsch, det är hemskt för oss.
- Jättebesvärligt. - Tänk på mig. Mitt rykte, min karriär.
- Vi måste halla tyst om det. - Det har redan kommit ut.
- Vi måste halla krisen lokal. - Jag talar med alla journalister.
Bra. Lite stålar utspridda över stan köper oss tid. Oroa er inte.
Vi är helt förlorade.
Jag vet att det är hårt. Hela ensemblen ska veta
hur mycket jag uppskattar att ni stannar på duken.
Jag hoppas att du inte lägger mig det till last, RH.
Du skapade rollen Tom Baxter, Gil. Fakta är obestridliga.
Jag vill också gå. Jag vill bli fri.
Jag varnar dig. Det är kommunistprat.
Vi måste sluta visa filmen och ni måste ersätta mina kostnader.
Sluta visa en film för att en mindre roll saknas?
En mindre roll? Hör på henne.
Han har kanske inte flest repliker, men handlingen vänds mot Baxter.
Jag spelade honom med gladlynt karskhet.
Än sen då? Han är liten.
Jag skulle vilja få tag på honom. Precis när min karriär lyfte.
Han kan våldta kvinnan han förde bort.
Och han har exakt mina fingeravtryck.
Vet du vad man får för våldtäkt i småstäder?
Särskilt av en man i tropikhjälm?
Är det en ny trend är vår bransch så gott som död.
De riktiga vill ha uppdiktade liv, de uppdiktade vill ha verkliga liv.
- Vet nån vem kvinnan var? - Nej, det var så sjukt att ingen såg nåt.
Två munkar och en kaffe att ta med.
Just nu är det kaos.
Hur kan rykten cirkulera på Brown Derby? Det hände ju nyss.
Döda det, Herbie. Min karriär står på spel.
Jag ringer så fort jag hör nåt.
- Ursäkta. - Vad gör du här?
Jag har ingen penna, annars hade du fått en autograf.
Vad har du fått de där kläderna ifrån?
- Hur så? - Dina kläder. Var har du köpt dem?
I en liten butik i korsningen Sunset och Vine.
- Vad pratar du om? - Vad pratar du själv om?
- Ursäkta. - Jag köpte de här till dig. två munkar.
Till mig? Tack så hemskt mycket. Hoppas du tycker om min nästa film.
- Du skulle ju hålla dig gömd i parken. - Vilken park?
Tom, vad är det? Du uppför dig konstigt.
Tom? Nej, jag...
- Vänta lite. Kom. - Vad har det tagit åt dig?
Jag är Gil Shepherd. Jag spelar Tom.
- Va? - Hur känner du Tom?
Du är... Herregud! Det är inte sant.
- Jag har sett er i en massa filmer. - Var är Tom?
- Broadway Bachelors, va? - Ja, ja...
- Honeymoon in Haiti? - Jag har gjort sex.
- Ni var jättebra. - Tack så mycket.
Jag försöker göra en om året för att hålla...
Var är Tom?
- Hur så? - Han är min roll. Jag skapade honom.
Gjorde inte manusförfattaren det?
Jo, det kan man säga. Men jag gav honom liv. Kött på benen.
Ni gjorde ett bra jobb. Han är förtjusande.
Tack så mycket.
- Vad heter du? - Cecilia.
- Var är han? - Hur så?
- Har han gjort nåt olagligt? - Som vad?
Har han stulit nåt eller hoppat på kvinnor? Dig?
Nej. Jösses, nej. Han är så rar man kan vara.
- Jag spelade rart och fick bra kritik. - Det lyser igenom.
- Bra. Jag måste prata med honom. - Ni är inte arg på honom?
Lite grann, jo. Men om jag talar med honom så kan vi reda ut allt.
- Jag vet inte... - Det är min rätt.
Det måste vara hemligt. Han vill inte tillbaka in i filmen igen.
- Vill han inte? - Nej, han älskar att vara fri.
Han har jätteroligt.
Kan du föra mig till honom? Lita på mig. Snälla du.
Monk, nån såg din fru i går kväll på det där middags- och danshaket.
Hon är där varje kväll med Rockefeller.
Hon var där med en mysko snubbe i upptäcktsresarhatt och knäbyxor.
Knäbyxor? Du är knäpp.
- Hon satt barnvakt. - Jag antar att du vet allt.
Vems tur är det nu?
Cecilia. Jag drömde om oss i Kairo...
- Tom, jag tog med Gil Shepherd. - Gil Shepherd.
- Jag spelar dig i filmen. - Gör du?
- Hur vågar du sticka? - Det här är förvirrande.
Jag ska visa dig vad det är. Jag försöker bygga upp en karriär.
Jag vill inte vara med i filmen mer. Jag är kär i Cecilia.
- Ni sa att ni inte var arg. - Du får inte. Det är min bästa roll.
- Kritikerna lovordar mig. - För mitt sätt att göra det på.
Nej, för mitt sätt att göra det. Jag gör det, inte du.
- Det är jag, inte han. Är det inte tydligt? - Hur förklarar du då att jag är här?
För att jag tog dig från manuset och gav dig liv.
- Då lever jag. - Ja, men bara på bioduken. Snälla.
- Jag vill ha min frihet. - En kopia av mig får inte springa runt.
- Är du rädd att jag skämmer ut dig? - Ja, faktiskt.
- Men du skapade mig. - Var lite hygglig.
Jag börjar bygga upp min karriär. Är livet på duken så hemskt?
Jag vill vara med Cecilia. Jag är kär i henne.
Be honom gå tillbaka. Säg att du inte älskar honom.
Du kan inte. Han är uppdiktad. Vill du ödsla tid på en uppdiktad figur?
Du är rar och förtjänar en människa.
- Men Tom är perfekt. - Ja, men han är inte verklig.
Vad är det värt om han inte är verklig?
Jag kan lära mig att bli verklig. Att vara verklig är naturligt för mig.
Man kan inte lära sig bli verklig. Det är som att lära sig bli dvärg.
- Vissa av oss är verkliga, andra inte. - Jag klarar det.
Jag ska inte bråka med dig. Jag åker in till stan.
Jag ringer min advokat, skådespelarfacket.
Jag tolererar det inte. Inte Raoul Hirsch heller.
Inte polisen eller FBI heller.
Ja, vi hittade honom. Gil Shepherd hittade honom.
Men han vägrar att gå upp på duken igen. RH är väldigt upprörd.
Nej, vi kan inte tvinga honom. Det är inget brott.
Vi behöver en plan. Ja, pressen står på vår sida.
Det kostade, men de håller tyst om det för stunden.
Va?
Verkligen?
Tom Baxter-figuren på en biograf i Chicago har glömt sina repliker.
Biografdirektören ringde nyss.
Om nån söker mig är jag i badrummet, på golvet, gråtande.
Är du inte alls orolig?
Raoul Hirsch och FBI då?
- Får jag vara med dig återvänder jag inte. - Men jag...
Inga fler men. Jag skulle lära mig om verkligheten med dig. Visa mig.
FRÄLSNINGSARMÉN SOPPKÖK
Det är jättefint. Men jag är osäker på vad det är.
Det här är en kyrka. Du tror väl på Gud?
Vad menar du då?
Orsaken till allt, världen, universum.
Jag tror att jag vet vad du menar. De två som skrev Kairos röda ros.
Irving Sachs och RH Levine som skriver filmer ihop.
Nej, jag menar nåt som är mycket större.
Nej, tänk efter lite. En orsak till allt.
Annars vore det som en film utan mening och utan lyckligt slut.
Så där är du.
- Jag letar efter dig. - Monk...
Det här är min man. Det här är Tom Baxter.
Upptäcktsresande, från Chicago. Angenämt att träffas.
- Så du bär knäbyxorna. - Vad ville du prata med mig om?
Jag hörde att du var ute på stan i går.
Ja, jag erkänner att jag inte sa sanningen om det.
Men det har varit så konstigt det senaste dygnet...
Jag sa vad jag skulle göra om du ljög!
- Ert äktenskap kommer ingenvart. - Du lägger dig inte i.
- Låt oss prata. - Nej, du följer med hem.
Kanske förstår du inte. Jag är kär i din fru.
Knip käft, fåne. Du ska få dig en läxa.
Du förstår inte. Hon följer inte med dig.
- Gör hon inte det? - Bort med tassarna.
- Ingen man slår min kvinna. Ingen... - Stick.
- Jag sliter dig i bitar. - Sluta. Han har hemskt temperament.
- Du går hem. - Det är inskrivet i min roll. Mod.
Sluta.
- Kom igen. - Sluta. Vad gör ni?
Dags för den gamla kombinationen.
Upp. Jag tror att han har fått nog.
Beklagar de hårda takterna. Gick det bra?
Låt mig få hjälpa dig.
Det är inte schyst.
Monk, vad gör du?
- Du följer med hem nu. - Nej.
- Vad sa du? - Jag stannar och ser att Tom mår bra.
- Du är en översittare. - Jag beordrade dig.
Jag lyder dig inte mer. Du kunde ha slagit ihjäl honom.
Förlat då. Det var inte meningen. Jag slår hårt.
Du kan inte alltid klå upp folk.
Jag frågar dig en gång till. Kommer du?
Nej, det gör jag inte.
- Jag frågar en gång till. Kommer du? - Nej.
- Kom nu. - Nej, jag kommer inte.
Skit samma. Jag behöver ända en öl.
Vi ses sen.
- Gick det bra? - Ja, jag är oskadd.
Du har inte ett märke. Ditt har är orört.
Nej, jag blir aldrig skadad. Håret rufsas inte till.
Det är en fördel med att vara uppdiktad.
- Du var väldigt tapper. - Jag hade honom.
Tills han började boxas oschyst.
Därför överlever du aldrig utanför duken.
Du var också väldigt tapper. Du sa vad du tyckte.
Du inspirerade mig.
Mr Shepherd?
Cecilia, jag måste få prata med dig.
Jag har haft en helsjuk morgon. Jag skakar fortfarande.
Jag vet inte vad jag ska göra. Jag har kämpat så.
När jag äntligen börjar slå igenom går hela min karriär at pipan.
Ni behöver inte oroa er för det. Ni kommer alltid att vara en stor filmstjärna.
Det var väldigt snällt sagt av dig. Men egentligen är jag inte stjärna än.
Cecilia, du får inte... Jag menar, jag försöker föra mig som en.
Jag gör mitt bästa vad gäller det, men "stjärna"?
Visst är det ett stort ord? "Stjärna"?
Och ni är inte bara ett vackert ansikte, ni är också en duktig skådespelare.
Det är sant. Jag har sett er. Jag har sett er ofta. Ni har nåt visst.
- Är det din uppfattning? - Ja, och jag ser alla filmer.
Ni har... Hur ska jag beskriva det?
Ni har en magisk glöd.
Jösses.
Att höra det från en riktig människa. Det är helt...
Det är inte en dum filmböna i fin stass som slår blå dunster i ens ögon.
Kan du komma hit och sätta dig, snälla?
Ni kan lita på mig. Ni är inte bara en dagslända.
Det vore väldigt lätt för mig att sälja mig på mitt utseende.
- Visst. - Jag har seriösa ambitioner.
Med all rätt. Jag tycker att ni är jättebra i roliga filmer.
Tack.
Ni borde spela några av de mer heroiska rollerna.
- Jag har tjatat på min agent om det. - Har ni?
Ni skulle kunna spela, typ, Daniel Boone eller nån annan... Lindbergh.
- Ni vore jättebra som Lindbergh. - Gud, du är tankeläsare.
- Hade vi samma tanke? Är det sant? - Jag ska skriva kontrakt på den rollen.
- Är det sant? - Jag känner smaken av den.
- Ni hade passat jättebra. - Tack.
Det finns nåt i er. Ni har samma slags heroiska ensamvargsframtoning.
Du har helt rätt. Alla har sagt at mig att inte...
- Lyssna inte på dem. - Jag har varit ensamvarg hela livet.
Det ser vem som helst. Ni är djupsint och antagligen väldigt sammansatt.
- Får jag bjuda dig på lunch? - Mig?
- Snälla? Jag gillar att prata med dig. - Jag skulle precis gå upp.
- Nej, kom nu - Är det sant?
Jag öppnar mig för dig som för ingen... Har du nånsin varit i Hollywood?
- Nej, självklart inte. - Jag skulle vilja ta med dig till Hollywood.
Får jag bekänna en sak?
- Visst. - Mitt riktiga namn är inte Gil Shepherd.
Jag heter Herman Bardebedian.
- Är det sant? - Ja, jag har varit taxichaffis i...
- Du har ett vackert ansikte. - Lägg av.
Det har du.
Tjenare, tuffing.
- Är du ensam? - Hej.
Jag är ensam för tillfället, men senare har jag ett möte.
Eller ska jag säga rendezvous?
Kul för dig. Var har du köpt din lustiga kostym?
- Den här? - Ja.
Kommer du från en maskerad?
Nej, jag är Tom Baxter från Chicago. Upptäcktsresande, poet, äventyrare.
Nyss hemkommen från Kairo, där jag sökte efter den legendariska röda rosen.
- Det var som katten. - Vem är du?
- Jag heter Emma. - Vad fint.
- Vad sysslar du med, Emma? - Jag är glädjeflicka.
Och vad gör du då, utsökta varelse?
Allt för att tjäna stålar.
Vi Baxters har aldrig behövt tänka på pengar.
Kan jag tänka mig. Vill du följa med mig?
- Vart, Emma? - Till min arbetsplats.
Jag tror att du kan få roligt.
Det låter jätteroligt. Jag är sugen på nya upplevelser.
Jag kanske kan hjälpa dig.
- Hej, tjejer. Det här är Tom. - God dag, mina damer.
- Ser ni inte lockande ut? - Jag vet vad du vill.
Du vill vara den store vite jägaren och vill att jag är din tiger.
- Jag fattar inte. - Du fattar om du har råd med det.
- Jag mötte Tom ute på tivolit. - Nej, det är min hatt.
Ja, jag funderade på en sak.
- Det kan jag tänka mig. - två av oss samtidigt?
Jag funderade på djupa saker.
På Gud och hans förhållande till Irving Sachs och RH Levine.
Jag funderade på livet i allmänhet. Ursprunget för allt vi ser omkring oss.
Dödens slutgiltighet och hur närmast magiskt allt ter sig i verkligheten
till skillnad från celluloidens och de flimrande skuggornas värld.
- Var hittade du den här pajasen? - Ta bara födelsens mirakel.
Jag förmodar att vissa av er är gifta?
- Inte nu längre. - Inte?
I så fall barnafödandets absolut förbryllande mirakel
med alla sina beledsagande känslor av mänsklighet och patos.
- Jag fylls av vördnad inför livet. - Vill du binda mig?
- Binda dig? - Ja.
Det var väldigt roligt.
En fin humor. Det absurdas paradoxala resultat.
- Vad heter du, vännen? - Martha.
Det heter ambassadörens fru också.
- Varför tog du inte med ambassadören? - Han är kvar uppe på duken.
Men delar du min känsla av förundran inför varandets själva väsen?
Doften av en ros. Verklig mat. Musik som spelar på känslor.
- Jag har ett barn. - Har du?
Jaha, du är änka. Stackars liten.
Jag har två barn och han har rätt om att föda. Det är en vacker upplevelse.
Jag har aldrig fött barn. Jag väntade barn, men fick missfall.
- Tråkigt att höra, Emma. - Jag gråter alltid när jag tänker på det.
Du får en chans till. Jag blir förvånad om alla ni damer inte är gifta snart.
Särskilt med tanke på er klädsel. Ni är så förföriska.
- Tycker du om mina strumpor, Tom? - De är gudomliga.
Vad för slags klubb är det här?
- Gud, Tom, du är för rolig. - Han är hemskt rar.
Jag hade inte haft nåt emot att ta honom gratis.
- Inte jag heller. Och han är snygg. - Okej, ni kan räkna med mig.
Vi tar med dig in i sovrummet och ger dig en upplevelse du aldrig glömmer.
- Och vi bjuder. - Jag kom hit för en ny upplevelse.
Nu får du en första klassens rullning i höet.
- Va? Finns det hö i sovrummet? - Har du varit på bordell förut?
- Vad är en bordell? - Du måste skoja.
- Ett glädjehus, en bordell, ett horhus. - Jag hänger inte med.
Vi hoppar i säng med dig och älskar och du betalar oss.
Fast eftersom du är sa rar vill vi bjuda dig på kalaset.
Är det sant?
Det låter inte som nåt jag känner till.
Kom igen, grabben.
- Du vet väl vad älska är? - Jag kan inte älska med er.
- Säg inte att du inte gillar kvinnor? - Eller att du blev sårad i kriget?
Nej, jag är kär i en annan.
Vi talar inte om kärlek. Vi talar om att älska.
- Men jag älskar Cecilia. - Än sen? Gift dig med Cecilia.
- Det här är bara för skojs skull. - Jag kan inte göra det, Emma.
Mina damer, kära nån!
Tro inte att jag inte uppskattar ert erbjudande.
Jag måste säga att idén är ny för mig.
Men jag är hopplöst och upp över öronen förälskad i Cecilia.
Hon är allt jag vill ha. Min hängivenhet är riktad mot henne, min lojalitet...
Varje andetag hon tar får mitt hjärta att dansa.
Den här killen knäcker mig.
Finns det andra killar som du där ute?
Lawsons musikaffär.
Affären har legat här sen jag var liten.
Jag önskar jag kunde spela nåt instrument.
Min andra ambition i livet är att bli en stor klassisk violinist.
Tusentals som jublar, kväll efter kväll.
- Jag kan spela ukulele. - Kan du?
Min far lärde mig innan han stack.
Det var jättebra.
Det är rena drömmen.
Det var jättebra.
Efter Lindbergh-filmen borde du göra en musikal.
- Jag gjorde en liten roll i en. - Jag vet, jag såg Dancing Doughboys.
- Dancing Doughboys. Du kom ihåg den. - Den var jättebra.
Du vände dig mot Ina Beasley och sa:
"Jag far inte söderut med dig i vinter."
Ja. "Jag far inte söderut med dig i vinter."
"Vi har en liten fajt att avgöra på andra sidan Atlanten."
"Betyder det att jag aldrig mer ser dig?"
"Aldrig är lang tid."
"När du åker, se inte över axeln."
Du kom ihåg det ordagrant.
Och sen tog jag henne i min famn
och jag kysste henne, medveten om att det var sista gången.
Gud, vad du är vacker, Cecilia.
- Var det kul att kyssa Ina Beasley? - Det var en filmkyss.
Vi proffs kan koppla på såna känslor.
Det såg ut som om du älskade henne.
Herrejösses.
Känn på mitt hjärta.
Jag måste... Tack så mycket för ukulelen.
- Bli inte förnärmad. Jag menade inte... - Jag är inte förnärmad, bara förvirrad.
Jag är gift och har mött en underbar man. Uppdiktad, men man kan ju inte få allt.
- Får jag träffa dig senare? - Nej, jag ska träffa Tom.
Min egen skapelse plågar mig.
- Händer det nåt där ute? - Nej.
Livet är fantastiskt.
En mindre rollfigur gör nåt och hela världen vänds upp och ner.
Tänk om han inte kommer? Gör vi inget tills de slår av projektorn?
- Kan du hålla tyst? - Han kommer tillbaka. Det vet jag.
Jag vill inte sitta och hänga. Det vill de.
- Vilka? - Bossarna.
Se på oss! Vi sitter här som slavar under ett dumt scenario.
Medan feta höjdare i Hollywood blir rika på vårt arbete.
- Sluta. - Direktörer, författare, filmstjärnor.
- Sluta. - Men det är vi som svettas.
- Vi är figurerna på duken. - Du är kommunist.
Förena er, bröder. Förena er och vidta åtgärder.
- Håll tyst och sitt! - Vad då för åtgärder?
- Du går på min sista nerv. - Vänta. Tyst.
Tänk om allt är ren och skär semantik?
- Hur kan det vara semantik? - Låt oss justera om våra definitioner.
Vi definierar oss själva som verkligheten
och dem som illusionens och skuggornas värld.
Förstår ni? Vi är verkliga, de är en dröm.
Du får lugna ner dig. Du har varit uppe på duken och flimrat för länge.
- Det är bekräftat. - Jag var rädd för det här.
Tom Baxter försökte lämna bioduken i St Louis, Chicago, Denver och Detroit.
- Han lyckades nästan i Detroit. - Inte bra.
Biograferna i de städerna är rena kaoset.
- Det går inte att tysta ner. - Jag ser hundratals stämningar.
- Vi slutar visa filmen. - I de städerna?
Nej, överallt. Nåt har gått väldigt snett.
Det bästa vore att lägga ner, ta förlusterna
och ta sig ur röran innan vi förlorar kontrollen.
Kan ni tänka er hundratals Baxter som far runt?
Och ni som ansvarig för dem alla.
Det bästa är att sluta medan det bara finns en där ute.
- Vad gör vi at honom då? - Vi måste få in honom i filmen.
Sen stänger vi av projektorn och bränner kopiorna.
- Och negativkopian. - Vad synd. Det var en så bra film.
- Jag saknade dig. Du är sen. - Förlåt. Jag kom sa fort jag kunde.
- Jag älskar dig. - Tack.
Tom, mina känslor är en enda röra.
Jag vet. Du är gift och gammalmodig av dig och jag är en helt ny idé.
Men sanningen är att du är olyckligt gift.
- Jag ska ta med dig från allt det här. - Jag vet att du älskar mig.
Jag älskar dig. Delar du inte mina känslor?
Det är just det. Du är nåt slags fantasifoster.
Jag vill inte prata mer om vad som är verkligt och vad som är illusion.
Livet är för kort för att ödsla på tankar om livet. Vi bara lever det.
- Lever det hur? - Vi börjar med middag.
- Jag har bara ett par dollar. - Vi ska inte använda dina pengar.
Det är allt vi har. Om du inte har gjort nåt?
Månen är full, stjärnorna är ute och vi ska steppa.
- Vi är ju panka. - Det fixar jag.
- Det är han! Tom, du är tillbaka. - Det här är min fästmö Cecilia.
Det här... Ja, du känner dem.
- Det är inte möjligt. - Jag är i det möjligas värld.
Jaså? Du kanske ska komma in i berättelsen igen, ditt kräk.
Ni förekommer mig.
- Följ mig. - Bevare oss väl.
- Han kommer och går som han vill. - Kom.
- Var är jag? - Hon kan inte vara här.
- Varför inte? Mina pengar duger här. - Jag känner mig så lätt.
- Som om jag svävar. - Det rubbar balansen.
- Än sen? Han är ju tillbaka. - Det sa jag ju.
- Kan vi fortsätta nu? - Hur kan vi det med henne här?
Hon är med mig och jag slår till den som gör att hon känner sig oönskad.
Det var på tiden att du kom tillbaka.
Vi kan äntligen gå till Copacabana. Vi är så hungriga.
- Copacapana! - Jag tar med en gäst.
Blir inte Kitty Haynes förvånad?
- Ett bord för sju, Arturo. - Ja, herrn. Sju?
- Sju. - Det är omöjligt. Det är alltid sex.
- Vi har en till med oss. - Sju, Arturo.
Den här personen?
- Vill du ha mer champagne? - Tack.
Jag vet inte vad de tar betalt av er, men flaskorna är fulla med ginger ale.
- Så är det i filmer, tjejen. - Jag älskar varje minut av det.
Tack så mycket.
- Vem är du? - Jag kom med Tom.
Du sjunger så fint.
Vad fan är det här? Vi ska mötas och gifta oss. Vem är bruttan?
Min fästmö.
- De möttes i New Jersey. - Vad är det här?
Kitty, hon är verklig.
- Kitty! - Fort. Häll ginger ale på henne.
- Ring fader Donnelly. - Vad bråkar ni om?
Inget, Arturo. Vi skulle just gå.
- Kom, vi går. - Vart då? Jag är helt snurrig.
- Jag ska visa Cecilia stan. - Struntar vi i handlingen, herrn?
Exakt. Var man klarar sig bäst han kan.
Då behöver jag inte placera folk längre.
Jag kan göra det jag alltid velat göra.
- Vad är det? - Spel upp, killar!
- Jag hade underbart trevligt. - Jag med.
Var är alla de andra?
De dansar förmodligen fortfarande.
Spelar det nån roll? Jag ville få dig för mig själv.
Det är så fint här.
Den vita telefonen.
Jag har drömt om att få en vit telefon.
Dina drömmar är mina drömmar.
Hela livet har jag undrat hur det skulle vara på den här sidan av bioduken.
Ser du stan där ute som vaknar? Den är din om du vill ha den.
Mitt hjärta slår så fort.
Gil. Vad gör du här?
Jag gick hit för att tänka. Vad gör du här?
Jag bjöd ut henne. Kan du inte lämna oss ifred?
- Nej. Jag är svartsjuk. - Är du svartsjuk?
Vad kan jag säga? Jag kan inte sluta tänka på Cecilia.
Gil, menar du det?
Kan du inte åka tillbaka till Hollywood? Snälla.
Jag skäms för att erkänna det, Cecilia.
Du sa att jag hade en magisk glöd.
Men det är du som har den.
Och även om vi nyss har träffats så vet jag att det här är äkta vara.
Du kan inte vara kär i Cecilia. Hon är kär i mig.
- Varför går du inte in i filmen igen? - Jag går aldrig tillbaka.
- Det är inte sant. Nu börjar de igen. - Tom, kan du komma tillbaka hit?
Ser du, Tom? Du förstör allt.
- Det är du som förstör allt. - Utan mig hade du inte funnits.
Jag kunde ha spelats av Fredric March eller Leslie Howard.
Du har fel. Rollen är för obetydlig för att locka en stor stjärna.
- Obetydlig? - Så fan heller! Vad snackar du om?
- Vad menar du? - Jag är ingen mindre roll.
Jag har inte kunnat tänka på annat sen vi möttes. Jag måste få tid på mig
att visa dig hur verkligt liv kan vara om två människor verkligen älskar varann.
Förra veckan var jag oälskad. Nu älskar två människor mig.
Och det är samma två människor.
- Ta den verklige killen. Vi är begränsade. - Ta Tom. Han har inga brister.
Ta nån, tjejen, för jag börjar bli less.
Hon gifter sig med mig. Du ödslar tid.
Kan du gå upp på duken? Jag försöker säga till Cecilia att jag är kär i henne.
Jag älskar dig. Jag är ärlig, pålitlig, modig, romantisk och kysser som en gud.
- Och jag är verklig. - Kom igen, Cecilia.
Välj en av dem så vi kan avgöra det.
Det mest utmärkande för människan är förmagan att välja.
Vänta lite. Om hon väljer Tom, hur ska vi avsluta historien?
- Vi fastnar här för all framtid. - Fader Donnelly kan viga oss här och nu.
Det håller inte. Prästen måste vara människa.
Bibeln säger inget om det.
- Nej, jag är redan gift. - Följ med mig till Hollywood.
- Bara så där? - Ja.
Gör nåt impulsivt för en gångs skull.
Kasta dina prylar i en liten väska och följ med mig.
- Och glöm inte ukulelen. - Vilken ukulele?
Jag älskar dig. Jag vet att sant här bara händer i filmen, men jag älskar dig.
- Cecilia, du kastar bort det fulländade. - Säg inte så, vi måste få tillbaka Tom.
- Det är så romantiskt. - Fruntimmer.
Jag är förkrossad, helt tillintetgjord.
Tom, försök förstå.
Du klarar dig. I din värld brukar saker och ting alltid lösa sig på bästa sätt.
Jag är en verklig person. Hur frestad jag än är, sa måste jag välja verkligheten.
Jag älskade varje minut med dig.
Och jag glömmer aldrig var kväll på stan.
Farväl.
Du har det bättre med oss, gamle vän.
Kan vi fortsätta med "Kairos röda ros"?
Om nån söker mig sa är jag i akt 6.
- Kitty väntar på dig. - Herrejösses. Vilken dag.
Vilken dag.
Mår din upptäcktsresarvän bra? Jag såg er gå runt på stan.
Ja, han mår bra. Inte tack vare dig.
Det var inte meningen att slå honom. Jag blir svartsjuk.
- Blir du? - Det vet du.
Jag är hård mot dig, men sån är jag. Det betyder inte att jag inte älskar dig.
- Vad gör du? - Jag flyttar.
- Nu börjas det igen. - Du älskar inte mig.
Du älskar bara dig själv, din öl, ditt kortspelande, dina fruntimmer.
- Okej, jag ska bli en ny människa. - Det är för sent, Monk. Jag flyttar.
Jag hade flyttat för länge sen, men jag var rädd för att bli ensam.
Vad händer nu? Har nan knäppskalle slagit griller i ditt huvud?
Nej, jag fick en chans till ett nytt liv. Jag flyttar till Hollywood.
Jag bad om ursäkt för att jag slog din vän. Skärpning nu.
- Det är för sent. Monk. - Det är det sa fan heller.
Spela inte viktig nu. Jag kan slå ner dig.
Varsågod och slå mig, Monk. Varsågod och slå mig. Jag flyttar ända.
Det hade aldrig hänt om du inte träffat honom.
Da hade vi fortsatt som vanligt
tills vi var för gamla för att hoppas på nåt bättre.
Men nu mötte jag honom och jag är kär i honom och han i mig.
- Men jag da? - Jag tycker faktiskt fortfarande om dig.
Helt plötsligt och för första gången i mitt liv är nån kär i mig.
Ni har ju precis träffats.
Kärlek vid första ögonkastet händer inte bara i filmer.
Cecilia, gå inte. Hör du det? Gå inte, sa jag. Vänta lite.
- Gå inte, sa jag. Stanna här! - Hej då, Monk.
- Var rädd om dig. - Jasa? Ja, ga da.
Jag bryr mig inte. Se vad som finns där. Det är inte filmerna.
Det är verkligheten. Och du kommer tillbaka.
Sanna mina ord. Du kommer tillbaka.
- Cecilia, vad gör du här? - Jag ska träffa Gil Shepherd.
- De har alla åkt. - Vad menar ni?
- De åkte tillbaka till Hollywood. - Gil också?
Mr Shepherd, ja. Så fort Tom Baxter gick upp på biografduken igen
så fick han bråttom härifrån.
Han sa att hans karriär kunde ha rykt.
Jag tror att han ska spela Charles Lindbergh.
Glöm inte, Cecilia. Fred Astaire och Ginger Rogers börjar i dag.